ÎN OCHII TĂI
Traducerea și adaptarea: aicisunt
- Ați întârziat ieri? - Trebuia să stai și tu.
- Am luat casa de 6 de la tatăl lui Tommy. - A fost ideea mea.
Stai aia, v-ați îmbătat?
NU-mi amintesc nimic. Vid absolut.
Ai băut doar o picătură, femeiușca!
Castravetele-murat era înspăimântat.
Nu-mi spune așa, Lyle!
Rebecca, fii atentă!
Erau vreo 12, chiar mai mulți.
A trebuit să țin de șase. Nu beau când sunt în serviciu.
Ca de genul: tatăl tău se trezește?
A sunat clopoțelul, băieți!
Cui îi pasă, dle Howard.
Pentru voi totul e o glumă, nu-i așa?
Să vedem facă vă amuză și temele.
Sari, iubito!
Dylan, întoarce-te la locul tău, te rog.
- Dylan? Dylan?! - Dylan, ești bine
- Ce are, dle Howard? - Hei, hei, Dylan?!
Ce-o fi cu el?
Dylan, trezește-te! Hei, Dylan!
O, Doamne! Rebecca!
Rebecca! Trezește-te!
Rebecca, scumpo!
Dylan, amice, tre' să-ți cauți altele porno.
- Vrei o bere - Lucrez, unde-ai fost?
Haihui.
Iisuse, băiete! Te-ar costa atât de mult să mai cureți locul ăsta din când în când?
- Nu vine nimeni în afară de dumneata. - Atunci ar trebui să-ți faci de lucru.
- Unde-ai fost? - La spălat mașini.
- Am stat peste program. - Prostii.
Sunați.
- Crezi că n-am s-o fac? - Cred c-ar trebui.
- Ai cunoscut criminali notorii? - Nu, dle, nu!
Ai mai trecut frontiera?
Nu, dle, nu!
Cum merge cu jobul?
Plictisitor, dar e al meu.
Două luni. Trebuie să fie un record.
Mai vreți să știți ceva?
Trebuie să știu tot ca să-mi dau seama când vei călca pe-alături iar.
Probabil e o întrebare prostească, da' ce v-am mai făcut?
Ai intrat în casa altuia și-ai luat lucruri ce nu-ți aparțineau.
Lucruri pentru care au plătit și au muncit.
Mi-am plătit datoria, Giddons.
Conștiința mea e nou-nouță.
Și ce-mi spui de Bo și Lyle?
Bo și Lyle n-au fost.
Ce spune procesul verbal?
E foarte drăguț din partea ta să-ți acoperi vechii amici.
Giddons, cu tot respectul, nu sunteți detectiv, ci executor judiciar.
Și știu că stați pe capul meu mai mult decât pe al altora, de ce?
Ești isteț.
Și nimic nu-i mai rău pe lume ca un tip isteț.
Un tip isteț reușește să vadă dincolo de ograda lui și asta-l stimulează.
Și când va face o mișcare greșită, ceea ce tu vei face,
lucrurile se complică.
Poate că e o parte a mea pe care n-o știți.
Cât timp ești în libertate condiționată, ești ceea ce văd eu.
Sfinte!
Dacă aș fi în loc tău aș închide ușa cu cheia.
Sunt hoți și tâlhari prin zonă.
Pariez că te gândeai că nu vei reuși.
Credeam că nici eu nu voi reuși.
E adevărat, ai avut 12 ore să te schimbi.
- Trebuia să-ncepi de azi noapte. - Haha, spuse neînfricata.
Doi dintre administratorii noștri vor fi la Thomason.
- Trebuie să mă comport mai altfel? - Nu, fii tu însăți.
În realitate, să fii fermecătoare.
Dă din cap, zâmbește și vorbește cu soțiile lor.
E familia Thomason, va fi Dorothy. Puteți bârfi pe seama noastră.
Promit că mă voi preface că nu știu nimic.
Așa te îmbraci?
Ori dublă,, ori deloc. Te las de trei ori de data asta.
- Sun pe roșu, amice. - Haide, nu fi femeiușca.
Știu că ascunzi câțiva verzișori prin buzunare.
- Ajunge. - Hei...
Întorci spatele cui încă mai marchează. Au putea lua un...
Încă mai ai probleme, Dyl?
De ce nu le rezolvi, campionul?
Va fi fericit.
Hai, amice, îți ofer o bere.
Așadar, ce mai faci, amice?
Spăl mașini.
Știi? Trebuie să fie ceva.
Avem în vedere ceva mai bun.
Știi, o grămadă de fabrici dau faliment pe-aici.
O mulțime de chestii ce așteaptă să fie luate.
Știu că ai nevoie de bani, mai ales dacă vrei să joci biliard.
- Nu sunt chiar bogat. - La naiba, e vremea schimbării.
Îmi aduci o bere pentru bietul meu amic?
Ne vedem.
Dacă Giddons află că bârfeai cu Bo, te bagă iar la zdup, amice.
O va face oricum.
- Cred că va fi simplu pentru voi. - Nu știu, băieți.
Consiliul local ar fi o bună lovitură, dar mă ocup și de-un spital.
Nu cred că sunt pregătit pentru schimbarea asta.
Se pare că cineva protestează cam tare.
- Nici vorbă. - Termină.
Am patru luni de proteste în fața lui.
- Așteaptă să-ți cerem anunțul. - Vă rog, n-o faceți...
Scumpo, a devenit un adevăr de netăgăduit ce ar putea fi tipărit.
- Ce adevăr? - Agentul Booth are o relație. O amantă.
- Paula Dawn? - Dawn? Aceea...
Are magazinul acela de cadouri și chestiute din porțelan.
- A, da, mulțumesc. - E suficient.
Hei, Dylan.
Hei, Donna.
Îmi oferi ceva?
Știi...
La naiba, nu mai am nimic acum.
Adică, aș face-o cu plăcere...
Ia berea mea.
Nu-i nimic.
Nu-ți vreau păduchii.
Nu! Am fost la un specialist
Și-a descoperit că erau păduchi benigni.
Așa că...
Poftim?
Nimic, doar...
Așadar, ce mai faci?
O, nimic, știi...
aceleași lucruri.
Tu muncești?
Da, lucrez la...
la spălat mașini, de fapt.
Tare!
Mda.
Bine.
- Eram... bine, ne vedem. - Ne vedem.
- Da, ne vedem. - E bine?
- Bine. - În regulă.
Frumoasă conversație.
E cea mai frumoasă treabă din lume.
Adică am participat la ore pentru că era și Dorothy.
- Și pentru bărbatul nud. - Și pentru lui, normal.
Dar de-acum e o adevărată obsesie.
Mă refer la desen.
Ce spui, Becky? Te-ai mai gândit să iei lecții?
Am luat lecții de pictură o vreme, dar nu sunt prea bună.
Doar nu trebuie să faci o profesie din asta.
Desenatul îți face bine. Eliberează mintea.
Nu că ai avea nevoie...
O, Doamne...
Era să câștig! Ai plecat tocmai când câștigam!
Lăsați-o mai moale, băieți!
- Ești bine? - Amice, nu m-așteptam.
Te-a lovit zdravăn, amice.
E în regulă?
Da, sunt bine.
Îți pun o bere din partea casei.
Las-o baltă, Wayne, merci.
Rebecca?
E bine?
Scuzați-mă, sunt bine. Îmi pare rău.
Dumnezeule!
Iar?
A înțeles ideea, băieți.
Bine ai venit.
Avertizează-mă data viitoare că-ți vine să leșini.
Crede-mă, iubito, a fost un spectacol pe cinste.
- A fost un spasm muscular. - Îmi imaginez.
A durut.
O clipă am...
- A fost ca și cum m-a lovit cineva. - Fata ta, Becky.
A fost cam exagerat, știi?
Chiar și pentru un spasm muscular.
Pentru o secundă am crezut că mai vine unul.
N-a fost.
Nu era.
Bine.
Îți fac un masaj imediat cum ajungem acasă.
Acum mi-a trecut.
Alo?
Cum? Cât e ora?
O, la naiba!
Rahat!
- Bună. - Bună.
- Vă trebuie ceva în mod special? - Nu, doar...
îmi fac proviziile.
- Atenție! - Rahat!
- Poftim?
Ce?
- Cum? - Cine vorbește?
Cine vorbește?
Termină.
- Domnișoara? - Cine a vorbit?
Termină! Termină, termină...
Dră, geanta dumneavoastră.
Rahat!
Gata!
- Termină, termină... - Cine ești? Ce se-ntâmplă?
Termină.
Termină!
- Termi... - Hei, ia mai taci!
Mă poți auzi?
Cine ești
Iartă-mă.
Iartă-mă, de ce? Ce-am făcut?
- Cine ești? - Eu te-am întrebat primul.
Mă uit într-o vitrină... Mă uit la o vitrină?
Da, eu...
- Ești eu? - Nu.
Nu, nu, nu!
Ești în mintea mea...
Îmi vine să...
Îmi pare rău...
Dumnezeule, sunt atât de speriată...
Unde sunt?
Poftim?
Unde sunt?
Ești... pe stradă
Pe stradă. E o camionetă acolo.
Nu înțeleg. Ce înseamnă?
Înseamnă că am o camionetă.
E a mea.
Am o camionetă.
Ai o camionetă?
Da.
- De ce? Tu ce ai? - Poftim?
- Un Range Rover. - Frumoasă, sigură.
Pot s-o văd.
Pot...
s-o văd de aici
E ca și cum un loc ar fi aproape, iar celălalt departe.
Mă pot concentra...
să văd ce-i aici...
și ce e în mintea mea.
Nu-i în mintea ta, dnă, ăsta e New Mexico.
Stai, adică ești real?
Ești o persoană!
E cel mai drăguț lucru ce mi s-a zis.
Nu înțeleg.
E frig.
Stai! Unde e frig?
A, da, e aproape iarnă.
Simt.
E o nebunie.
- Și te simt bine... - Așa cum mă simt pe mine.
Unde ești?
Dacă nu ești în mintea mea, atunci unde ești?
- Exeter. New Hampshire. - New Hampshire?!
Nu pot să cred!
Sta puțin... ce oră e? Și... ce zi?
E joi.
În 24.
Bun, ziua e asta, cred. Ai un ceas?
Da.
Dumnezeule!
Ești în viitor.
- Ești cu două ore în viitor! - Nu.
Avem un fus orar diferit.
A, așa-i, corect.
Îmi poți auzi gândurile?
Nu știu. Gândește-te la ceva.
Bine.
La ce-ar trebui să mă gândesc?
- Nu-ți pot spune eu. - Corect.
Bine.
Nimic, nu simt nimic.
Mă gândesc la pantofii de gimnastică.
Ce ciudat!
Și dacă amândoi...
Rebecca? Vă simțiți bine?
Hei, mai ești?
Salut... agentul Booth.
- Sunteți bine? - Da.
Sunt bine.
Scuzați-mă, m-am împiedicat. Cred că...
- V-ați lovit? - Nu, probabil sunt...
O fi din cauza scoicilor sau...
Ce mai faceți? Ce mai face Audrey?
- E bine. Sunteți sigură că sunteți bine? - Da, sunt bine...
Sunt bine.
Dacă aș putea...
să vă conduc la mașina pentru o mai mare siguranță.
- Sigur. - Știți...
- Unde ați lăsat-o? - Cred c-am parcat-o acolo.
- Sigur sunteți bine? - Foarte bine.
Ești?
Cred că ne-am deconectat.
Da, a venit cineva și-a trebuit să întrerup.
Așadar... Stai, cum ai făcut?
Simțeam că vrei să te conectezi.
Aveam o senzație ciudată în spatele capului...
Dar am reușit s-o blochez.
- Bine de știut. - Da.
Nu pot vorbi aici, atrag atenția.
Ai dreptate, trebuie s-ajung la muncă, în speranța c-o mai am, dar...
- Trebuie să vorbim de treaba asta. - De acord, dar mai târziu.
- La 19:00? - E bine.
Stai, aici va fi 17:00. Voi fi încă la muncă.
- Facem la 22:00, 20:00 la mine? - Da, e perfect, bine!
- Bun. - Dacă din vreun motiv oarecare nu merge...
A fost o plăcere să te cunosc.
Hei, ninge!
Aici sus.
Doamne, e aproape 22:00.
Așa se pare.
- Ai vreun motiv pentru îngrijorarea asta? - Nu, nu, nu!
- Doar că mâncăm târziu. - Ți-am spus doar ă vom avea o zi grea.
- Da, știu. - Nu, voiam să spun...
Credeam că ești obosit și că vrei să te culci.
Păi, nu sunt.
- E bine? - Sigur.
Bine.
Ca să fiu sinceră...
e un program la care aș vrea să mă uit.
Sigur, du-te, dacă vrei.
Dumnezeule!
Iată-te, salut!
O, Doamne, atunci e adevărat! Credeam că doar mi-am imaginat.
- Credeam că sunt doar... - Știu, așa credeam și eu.
O, Doamne, e bine.
Bine, ia fii atentă...
mi-am petrecut ziua gândindu-mă la cum de s-a putut întâmpla.
Și?
Ți-a trecut prin minte ceva?
Uite... mi-a trecut ceva prin minte.
Tu... cumva...
ești dracu?
Nu.
Mă cheamă Rebecca.
Ai dreptate, am și uitat. Eu sunt Dylan.
Dylan.
E un nume frumos.
Ce cameră frumoasă.
Aici locuiești?
Exact, e casa mea. Mai bine zis, e a soțului meu.
Tu... o, ești măritată.
Sigur, de ce nu? În fine, ai un nume. Ai putea fi și măritată.
I-ai spus?
Nu, eu, păi...
Doar că... nu eram sigură.
Sigur, nici eu... Mai bine nu i-ai spune încă.
E deja destul de greu pentru noi să credem.
Corect.
Va aștepta.
Stai...
Așadar... Asta e casa ta?
Nu, păi, nu e casa mea. E cam dezordonată.
Ca și cum camerista a fost prea mult în vacantă.
- Stai, ce faci? - E mai bine așa, crede-mă.
Nu-i bine ca tu...
Nu sunt fete prin părțile astea.
Dumnezeule, ar fi trebuit să te întreb! Cumva tu...
noaptea trecută ai fost lovit pe umăr foarte, foarte tare?
Sigur, așa a fost. Ticălosul acela a venit la mine și...
Cu un tac de biliard! Știu, eram și eu!
Și în același timp... eram la cina aia pompoasă.
- Și încercam să-l îndepărtez. - Becky?
Bună, scuză-mă, e Vicki Madden.
Îi povesteam de căderea mea rafinată de seara trecută.
- Îi povestești cu mult entuziasm. - Sigur, cum altfel a fost?
Cerule copiii păreau bine! Îmi pare rău!
Nu pot crede.
- A fost o mișcare inteligentă. - Mulțumesc... Vicki.
- Acela era soțul tău? - Exact.
Da, acela era Phillip.
- Un bărbat fascinant. - Da.
E un doctor. Conduce spitalul din apropiere.
- Un bărbat cu carieră. - Exact.
- Cred c-ar trebui să plec. - Mai vrei să vorbim și mâine?
Da, dar după ce Phillip va pleca la muncă.
Nu ți-ai programat să te lași iar bătut, da?
Vom vedea. Dar nu am notat în agendă.
Voi evita cum voi putea. Cea mai dureroasă lovitură a fost...
Dumnezeule!
Ce-i?
Stai să te-ntreb ceva. Te-ai mai dat cu sania?
Te-ai mai dat cu sania și te-ai lovit?
- Am intrat într-un copac. - Iisuse, nu pot să cred!
Eu am fost aruncat la pământ și mi-am pierdut conștiința.
Am rămas la pământ pentru mai mult de un minut.
Încă mai am cicatricea.
Dylan, s-a întâmplat acum mai bine de 20 de ani.
Sfinte Sisoe!
Mi-au dat 12 puncte.
Mama nu m-a mai lăsat să mă urc pe săniuța.
- Nu că aș mai fi vrut. - Ascultă, da' când aveai...
cam 16 ani... În fine, erai supărată rău pe ceva.
Cred că era vară și cred c-a fost ceva serios...
- Am fost mai mult de-o vară. - E stânjenitor.
- Ce? - Nu pot vorbi, e ceva...
- E prea personal. - Hai, spune-mi!
Îmi datorezi toată luna lui iulie.
A fost...
Walter, primul meu iubit.
Eram înnebunită după el. Avea 20 de ani.
Ne-am văzut vreo două luni după care m-a părăsit pentru...
Îți dai seama.
- Da. - Da .
Adică, imediat.
Ce prost!
Îmi pare rău că ți-am stricat vara.
Nu-i nicio problemă.
Și-așa eram obișnuit să mă comport ciudat,
- ciudățenii pe care nu mi le explicam. - Așa e, și eu.
Credeam că-i sindromul premenstrual.
Mulți oameni ne cauzează schimbări de dispoziție.
Îmi amintesc și de alte momente.
Cred că erau toate chestii personale.
De exemplu, mama ta.
Da, probabil.
Erai la colegiu, corect?
Exact.
Mai tot timpul nu era bine. Avea...
Era ca mine, ceva de genul ăsta.
Nu chiar un exemplu de sănătate de fier.
Dylan, e ceva ce...
La vremea aceea nu știam să-mi explic.
Simțeam cum cu mine era mereu încă cineva.
Era doar o senzație.
Am simțit-o...
crescând tot mai mult după moartea ei.
M-ai ajutat.
Tu te-ai mai simțit așa?
De ce nu-mi spui chiar tu?
Îmi amintesc de prima ta noapte în închisoare.
O, da, corect. E timpul adevărului.
- Ce-ai făcut? - Eu, păi...
Eram bun la încuietori. Dar nu atât de bun cu alarmele.
M-am băgat doi ani în mijlocul condamnaților pe viață.
Acum înțeleg, credea că sunt coșmaruri. A fost teribil.
Da...
Nu m-am mai simțit atât de singur, regretând după ceva ce-am făcut.
Dar nu erai singur.
- Stai, ia ascultă. - Ce anume?
Du-te la oglindă.
Ce?
Hai! Habar n-am cum ești, doar mâinile ți le știu.
Haide, arată-mi!
Eu? De ce n-o faci tu?
Pentru că eu te-am întrebat primul.
Bine, n-am s-o fac dacă n-o faci și tu.
De acord, dar după tine.
Nici măcar nu sunt îmbrăcată.
Haide, curaj! A cui e vina, leneșo!
Hai!
Bine.
Ce chestie ridicolă, mi-e teamă.
- Haide, de ce să-ți fie teamă? - Taci că și ție ți-e teamă!
Fie!
Mă apropii de oglindă acum.
- Ești foarte frumoasă. - Nu fi...
Așa e. Când am zis "foarte frumoasă", de fapt voiam să zic "urâtă".
Nu trebuie să-mi faci complimente doar pentru că ți-am ținut companie în carceră.
Ce tot spui?
Ascultă, nu-mi displăcea să fiu o fată frumoasă în oglindă.
Era totul pregătit pentru cumpărat pălării. Întoarce-te.
Nu, nu! E rândul tău!
Stai, dă-mi o secundă!
E rândul tău.
Privește și plângi.
Ai un chip atât de drăguț!
- Drăguș, spui? - O, nu.
- Așa e. - Bine...
Nu e cine știe ce, dar îmi acoperă craniul, deci e perfect.
Bună.
Nu, nu, nimic de genul ăsta. Noi...
Ne-am întâlnit
când a ținut o conferință la școala mea.
Știu, dar spus așa e aiurea. Dar a fost frumos, în realitate.
- Pur și simplu ne simțeam bine. - Ce-ați spus?
Nimic, eram la telefon.
V-ați dat seama despre ce e vorba?
Aș vrea să vă pot explica mai bine. Era un sunet ca o pufnitură.
Da, înțeleg. O fi având vreo pierdere prin galerie.
De-acum s-a dus, trebuie înlocuită.
- De acord. - Să mă uit prin magazie...
- Mă duc să caut, bine? - Bine, perfect.
- Excelent. - Mulțumesc.
Din ce an e mașina ta?
Din 2010.
E imposibil ca sistemul de evacuare a unui Range Rover să se strice după câțiva ani.
Pornește-o.
Bine. Uită-te sub capotă.
Da... Ce? Acum?
Nu, după ce-ți va lua 1200 de verzișori. Sigur că!
Bine.
La ce să mă uit?
Bun.
S-ar putea să se fi desprins un senzor, așa că...
Ar trebui să fie sub ABS.
Habar n-am unde e.
Uite, aia... Cutia aia de acolo, în fața ta.
Am înțeles, asta?
Nu.
- Încearcă dincolo. - Aici?
E ceva cu mai multe ramificații.
Trebuie să cauți ceva care are mai multe prize.
vezi? Bine, aia e!
Ce trebuie să fac?
Uite, e desprins. Pune-l la loc
Asta era problema.
- Nu mai face zgomot. - Exact.
Doar atât?
- Doar atât. - Am rezolvat-o!
Ai reușit-o, scumpo!
Suntem norocoși. V-o pot procura azi.
Foarte norocoși. Conducta de admisie și sistemul de evacuare sunt bine mersi.
Era doar asta...
- Senzorul. - Senzorul, trebuia doar pus la loc.
Nu cred c-ați rezolvat problema, dar...
- M-aș putea uita. - Fiți fără grijă, m-am uitat eu.
Mulțumesc, Stan!
Și m-au aruncat în carceră.
Dar ce e? Absolut nu!
Nu, niciodată!
Dle Kershaw!
Așadar, cum e în lumea afacerilor cu spălatul de mașini?
În realitate mă gândeam să schimb jobul.
Cu cine? Bo? Lyle?
Aș vrea ceva mai bun. Nu că aș vrea să plec...
încă nu sunt sigur, dar...
Ce-ai pățit? Arăți cam ciudat.
- Poftim? - Parcă ai vrea să mă săruți.
De fapt, când lumina bate așa...
capul dumneavoastră...
Iată, corupția ar fi o infracțiune...
- Ce-i cu tine, Gros-Jean? - Nimic!
Ai fi tu isteț, dar ești un mincinos nepriceput.
Am cunoscut pe cineva.
Nu putea fi altceva! Așa e!
Ai început să-ți epilezi pieptul?
- Știe ce ești? - Nu pare c-o deranjează.
Ți-ai găsit una de teapa ta.
- Ați rămâne impresionat. - Nimic nu m-ar surprinde.
Acolo.
- I-ai spus că ai o iubită? - Unele persoane ar crede orice.
- Haide, ai avut tu vreo fată. - Nimic de mai mult de câteva zile.
Nu mă pricep la femei.
- Ce-mi spui de nevoile tale ca bărbat? - Becky!
Ai mintea murdară ca o canalizare!
Fir-ar.
Pune cum trebuie acel șase, așa poți pune alta.
Nu, prostuțule, aia înseamnă să trișezi.
Nu e trișat. Înseamnă să fim creativi.
Nu-i distractiv dacă se trișează. Nici dacă se câștigă.
Singurul motiv pentru care nu trișezi e că ți-e teamă că se supără careva.
Nu poți face mereu ce ți se spune, scumpo.
Vorbești ca un adevărat deținut.
- Îmi pare rău. - Ce? Nu e totul bine.
N-am niciun drept s-o fac pe-a sensibilul. Dar restul e adevărat.
O, ascultă asta.
Cred c-am înțeles.
Știi de ce s-a-ntâmplat sau de ce suntem conectați?
- Chiar așa? - Chiar așa.
De ce?
De ce nu?
Cum e, Castravetel?
Trebuie să ies, Becky. Trebuie să fac ceva.
Bine, ne auzim în curând.
Asistența tehnică Grumman. Prostul e pregătit, Dylan.
- Da? - Îl știi pe vărul nostru Adam?
Acela cu acuzația de agresiune împotriva unui vânzător?
Acela care l-a luat la șuturi pe avocatul său.
Făcea niște lucrări în zonă comercială.
Spunea că Grumman e mai gol decât o biserică într-o duminică de Superbowl.
Dar acum vine partea bună.
- Nu sunt alarme. - Nu ai simțit ceva în inimă?
Nu știu. În fine, știți că Giddons abia așteaptă să fac o mișcare din asta.
Nu-ți face griji cu Giddons. Ai nevoie maxim de două ore.
Tu ne deschizi stradă către Pearly Gates și de restul ne ocupăm noi.
Nu vrei să te prindă în compania noastră. Sigur, înțeleg, amice.
La naiba, îți trimitem prin postă partea ta.
Știu să-mi scot și eu câțiva bănuți.
Sigur, dar aici nu e vorba de câțiva bănuți.
E unul care ne așteaptă la Wilbur Field.
Ne va cumpăra totul.
Libertatea ta nu va fi încălcată. te-ai putea muta într-un nou oraș ,
exact ca un om cu carieră.
Trebuie doar să elimini capcanele, Castravetel.
Cine va mai ști?
Nu știu...
Doar că nu e momentul perfect pentru mine.
Ce ai altceva de făcut? Trebuie să dai cu ceară vreo mașină?
Dylan, asta a fost ideea ta.
Când ai ieșit din galeră ne-ai cerut putină acțiune.
Ceva ce te-ar face să fii mai bine. Ceva mai sigur.
Acum trebuie să mergem la naiba-n praznic, tocmai la Bedlow.
Iar tot ceea ce ne trebuie e în camera asta.
Nu va fi nimeni, va merge ca uns.
- Nicio victimă! - Corect, e doar un deținut.
Dylan, te-am implicat pentru că ne-ai cerut-o tu.
Și nu-mi convine să știi fără să te implici.
Te așteptam, băiete.
Ne vedem, Castravetel.
- Bună. - Phillip!
- Scuze, m-ai luat prin surprindere. - Îmi pare rău.
- Știi că devin sensibilă în locurile astea. - Sigur, știu bine.
De asta sunt surprins să te văd aici.
- Ești bine? - Da.
Eram prin zonă
și am avut o idee nebunească. Ești liber la prânz?
O idee cu adevăra nebunească.
Probabil voi avea masca și bisturiul în mână la ora aceea.
Și Maynard să discutăm despre programul lui de cercetare.
- Care era? Schizofrenia narco... - Narcoterapia.
Ce cuvânt greu!
Mi-a amintit că joia viitoare e mare strângere de fonduri.
Să nu-ți faci alt program.
- De acord. - Bine, perfect.
- Dennis! - Phillip.
Îți amintești de soția mea, Becky?
- Sigur, îmi pare bine. - Dr Maynard.
- Sunteți ocupat? - Nu, nu.
Ar trebui să-nvăț s-anunț
dacă-mi vine ideea să fac ceva spontan.
Înțeleg.
- Bine, vă las cu ale voastre. - Bine, n-ar trebui să întârzii la cină.
Oricum, pe joi la strângerea de fonduri.
Abia aștept.
E dificil să spui așa...
Ar trebui să-mi petrec mai mult timp cu ea.
Nu știam că vine pe aici.
Am auzit despre ce vorbeați.
Limbajul corpului spune că e foarte protectiv.
Aproape că vrea să se ascundă.
Nu se simte în mediul ei.
- E ciudată. - Da, mereu a fost sensibilă.
Eu chiar n-aș ști...
- Stai, cine-i tipul acela? - El e Mike "Stivuitorul".
Din cauza stivuitorului său a fost băgat la zdup pentru 8 ani.
Și acela e Bob Greezy.
Noi îi spunem Bob Untosul.
Nu prea e de râs, dar...
Sincer, am lucrat cu el cândva pe o autostradă.
Pute îngrozitor.
- Ai vreo problemă, amice? - Spune-i să se ducă dracului.
- Nu, nu! - Du-te dracului!
- Nu, nicio problemă, e în regulă! - Ce rahat.
Ce? Te distrezi când suntem loviți?
Sfinte, cine-i aia? E o frumusețe.
Da, aceea e Donna. E o fată frumoasă.
E o fată frumoasă?
E măritată? Are vreo relație?
Nu, din ce știu eu.
- Stai, te salută! - Știu.
Voi doi vă cunoașteți? Întreab-o dacă vrea să iasă!
- N-am chef s-o întreb. - Nu fi o bleg.
- Știi c-o vrei. - Taci.
Uite că vine...
Care-i secretul puterii tale asupra femeilor?
- Să știi că te alung. - Nu-ți convine acum că-ți vine iubita.
- Bună, Dylan. - Uite că vine fața.
Bună, Donna.
- Bună. - Ești aici singură?
Trebuia să vină Jenny, dar...
Nu te-am văzut de mult timp.
N-am prea ieșit.
- Spune-i că are pantofi frumoși! - Ai pantofi frumoși.
Sunt drăguți.
Nu-mi vine să cred că i-ai observat! Le-am luat de la solduri.
Merg la orice.
Ai văzut, trebuie să faci complimente despre ce fac sau cumpără,
nu despre ochi sau alte chestii cu care s-au născut.
Trebuie să le faci să înțeleagă că-ți place gustul lor...
Termină!
Ce nu-mi place cântecul ăsta!
Glumești? E preferatul meu.
Am auzit-o de prea multe ori.
Da, ai dreptate, îi dau drumul la nesfârșit.
Cere-i o întâlnire...
Știi, Donna, mă întrebam...
Ești... Ești ocupată marți seara?
Sunt ocupată aproape în fiecare seară.
- La ce te-ai gândit? - Păi, mă gândeam să...
- Să gătesc ceva pentru tine la cină. - Ți-aș putea pregăti cina.
- Gătești? - Păi...
Ceva. Ce-ți place?
Îmi plac cotletele, florentinele.
Bine, atunci te-aș putea invita la cină.
Un cotlet grozav cu sos delicios și multe legume.
- De acord. - Dacă nu ești prea ocupată.
Sunt foarte bună!
Marți mă duc la mama, dar joi sunt liberă.
- Foarte bine, cina la mine la 18:30. - Nu, nu, nu!
- Nu pot joi! - N-ai să vii.
- A venit Jenny. 18:30 așadar? - 18:30.
Bine, acum trebuie să plec. Pa!
Eu și cu Phillip avem o strângere de fonduri joi.
Dacă vrei, ne vedem luni și-mi spui cum s-o sărut etc.
Cine te-a pus să-i ceri o întâlnire? Nici măcar nu știi să vorbești.
- Nu te descurci fără mine! - Oricum nu vei veni.
Eu te-am creat, eu te pot distruge.
O strângere de fonduri e o investiție ca oricare alta.
Măcar știi că banii tăi vor fi folosiți bine.
Dar eu cred că cea mai bună investiție e fondul de cercetare.
Normal să crezi așa, că-i soțul tău la mijloc.
Oricum ai dreptate. Bolnavii sunt cea mai bună investiție.
Organizațiile de binefacere spitalicești sunt un junghi în coastă
Ologii îmi dau fiori.
Aceia sunt psihopatici, nu ologi, oricum ar fi...
Lipsesc o clipă, scuzați-mă.
- Cum merge? - Ce anume?
- Cum merge? - Bine, deocamdată.
Dar ce vrei?
Nimic, voiam să verific dacă e bine.
- Da, totul e perfect. - Se arde sosul.
E o nebunie.
Cred că n-am mai gătit până acum fără microunde.
Simți, ia miroase.
Ce e, rozmarin?
- Da, e prea mult? - Nu, nu.
- Dar e cam densă. - Așa trebuie să fie.
Da, dar nu atât de densă.
- Ce? Știam de cămașa asta oribilă. - Nu, e...
Am încurcat cămășile! Niciunei femei nu i-ar plăcea.
Dylan, doar...
Cravata pare de rodeo, dar e bine.
Ușor de spus. Cum e cu cina?
Aceleași chestii, prostii... Trebuie doar să nu adorm.
Rahat!
- Cred că va fi grozav. Noroc! - Mersi.
- Bună. - Bună.
Cum e... O, rahat!
Stai...
Bun, e bine.
- Să intrăm. - Bine.
- N-am mai fost pe-aici. - Nu?
- N-ai venit nici pe patru? - Nu cred.
Credeam că da.
Am făcut un grătar.
Mereu fac câte un grătar pe 4 iulie.
Ca majoritatea.
Îmi plac mult pantofii tăi.
Ai un cult pentru pantofi?
Cândva.
- Era prea strâmb. - Nu, nu, un fetișist.
Vrei vin? Am luat niște vin roșu.
Vrei...
- Ai bere? - Sigur.
- Aș prefera berea, mersi. - Și eu.
- Ciocnim. - Pentru sănătate.
Așadar... chiar gătești?
Câteodată.
Și asta ce-i?
E sosul.
- Are un miros cam ciudat. - Ce gâsculiță.
- Cred că-i destul pentru seara asta. - Da.
Oricum cotletele îmi plac chiar și arse, cu mult ketchup pe ele.
- Măi. - Măi, ce?
- Poftim? - Credeam că mi-ați spus ceva.
O, cerule, poate că da.
Doar...
- O, nu! - Frige! Frige!
În chiuvetă! Arunc-o în chiuvetă!
În chiuvetă!
- Ești mulțumită acum? - Eu?
Du-te și te răcorește.
Nu te amesteca, Phil.
Dumnezeule, îmi pare rău.
De ce nu te duci la baie?
- Așa îți revii. - Scuzați-mă.
Ai dreptate...
E totul bine, voi?
- Da. - E totul bine?
Da, sunt bine, dar ea?
E bine...
Cine-i, Phil?
Lasă-mă o secundă.
Bine.
- Ce credeai că faci? - Ți-am zis să nu vii!
- Aveam totul sub control. - Dădea totul în foc!
- Păi, așa îmi place mie. - Sigur, totul ars cu ketchup din belșug.
Nu-i treaba ta ce mănânc, era întâlnirea mea.
Sigur, ți le alegi bine.
Ce te interesează?
Ești geloasă?
Nu, nu sunt geloasă!
- Atunci vezi-ți de ale tale. - De ce nu mă obligi s-o fac?
- Obligă-mă. - Crezi că n-aș putea?
Sigur, încearcă!
- Iată. - Asta-i tot ce poți face?
- Termină. - Am făcut-o iar, și iar...
- Dylan, termină! - Nu vreau.
Nu vreau.
- Hei, Donna. - Hei.
Abia mi-am pus after-shave.
- M-am curățat puțin. - Plec.
Donna!
Dylan?
Donna, stai!
A fost doar o glumă. Doar...
mă dădeam cu after shave.
Vei mai vorbi cu mine vreodată?
Ce vrei să-ți spun, Rebecca? Mersi.
Sunt așa de încântat că ne-am făcut de râs!
- Nici nu i-ai cerut scuze lui dr Maynard. - Nu-l suport pe Maynard.
Mă privește ca și cum m-ar cântări.
Încerca să strângă fonduri pentru un proiect în care sunt băgat.
Phillip, nu-ți pot spune ce s-a întâmplat.
Probabil m-a luat somnul pe loc.
Eram confuză.
- Nu ți s-a mai întâmplat? - Nu despre asta e vorba.
Adică, ar putea fi, dar...
Ți se întâmplă ceva.
- Și nu știu dacă e ca mai înainte. - Nu e.
- Crede-mă. - Și atunci? Ce este?!
Nu știu, Phillip, câteodată...
Câteodată vezi lucruri...
și de la un moment la altul par diferite.
Înțelegi?
Sigur, se numește pubertate.
Nu, nu-i așa. Se întâmplă continuu.
E ca și cum...
îți pierzi pielea.
Asta faci tu?
Îți pierzi pielea?
Da, așa cred. Ceva de genul ăsta.
Pielea sunt eu?
O, nu!
Nu.
- Hei. - Bună.
Iartă-mă, știu că am făcut numai prostii.
Ba nu, e bine.
Aș fi făcut prostii și singur, doar m-ai făcut să economisesc timp.
Trebuie să te stimezi mai mult, să știi că-i placi fetei.
Chiar dacă ar fi adevărat, s-a răzgândit cam repede
când a trebuit să vorbesc cu omușorul din capul meu.
Da... așa e.
Câteodată, când sunt cu tine, uit și de mine.
Pari cam ciudată..
- Ce? - Nu te simți ciudată? Ceva de genul...
nu cu febră, dar...
Nu cu mult timp în urmă eram ocupată cu un anume gen de activitate.
Nu!
Păi, mirosi bine.
Sunt puțin asudată.
Scuze...
A fost ceva nepotrivit. Nu voiam...
Trebuie să plec.
De acord. Iartă-mă pentru seara asta.
Da, iartă-mă și tu.
Noapte bună.
Bine, stai. Acum e un frumoasă.
Numărul șapte. Ce notă ați da partenerului tău la pat?
- Sar peste asta. - Nu, stai!
Mai departe! Nu e treaba ta.
Ba e treaba mea, taci!
Descrieți raportul vostru sexual: A - animale sălbatice.
B - dulce și lent.
C - măcar încearcă.
- D... - Cu cine vorbește?
Habar n-am.
B... A? Nu, nu... B.
Bine, dacă spui tu.
- Nouă. Cât de des... - Nu, mai departe!
- Ce? Trebuie să ajungi la sfârșit... - Stai!
Dă mai tare.
Îți place ăsta?
Da, îl ador.
O, da, mi-l amintesc.
Mă rup în bucăți
Mă trezesc, iar tu nu ești
Îmi sun amicii spunându-le că nu-mi pasă
Sunt tare, micuță,dar și-un pic nebun
Mă rup în bucăți
- Hei. - Phillip!
Bună. Încă ești în transformare?
Nu.
Dansez.
Da, văd. Bine...
Vorbim mai târziu.
Ce a dat tonul petrecerii?
Căutam niște fotografii mai vechi.
- Nu erau în colț? - Ba da.
Ultima dată erau...
Sper că Bridget nu le-a aruncat.
- N-ar fi avut motiv. - M-am întâlnit cu Diane.
I-am spus că ai vrea să iei lecții de pictură.
- De desen. - Lecții de desen, da.
- Da, dar nu mă duc. - De ce, ar fi ceva grozav.
Doar așa, ca să schimbi areul.
De ce Bridget mi-a aruncat fotografiile?
N-am zis c-a făcut-o, dar poate că din greșeală...
- Ce faci cu ele? - Nimic.
Voiam să i le arăt lui Dy... a... a...
să le mai văd.
Nu-ți zic să nu le cauți,
dacă îți face bine să te uiți la ele, e bine.
De fapt, aș putea să te ajut să le cauți.
Am o ședință la 18:00, dar...
Nu mai contează dacă întârzii puțin.
Ba nu-i adevărat.
Mă cunoști prea bine.
Dar cămașa mea cea gri e curată?
- Cred că da, să controlez. - Mersi.
A ieșit afară de tot?
Te-ai îmbătat!
Nu aveam mai nimic de băut.
Dar mai lasă-mi timp, partenere!
Am vin pe pantalonii.
- Ce va crede Phillip? - Unde-i bătrânul Phil?
La ședință.
Ți-am mai arătat casa mea de lux?
Da.
Un elegant și modern centru de divertisment.
O completare perfectă pentru orice casă.
Ai găsit fotografiile?
Nu mai sunt.
Stai puțin, ce s-a întâmplat?
Nu mai sunt!
Am întors cu fundul în sus...
toată casa asta... foarte frumos mobilată.
Le-o fi mâncat menajera.
Sau poate le-a aruncat la gunoi soțul meu.
Zici serios? De ce să facă așa ceva?
Pentru că mă cunoaște.
Phillip are grijă de mine.
E ter... Ce curaj.
N-o face din răutate.
Știe că înnebunesc câteodată,
uitându-mă la fotografii.
Oricum nu contează. Mi le amintesc pe toate.
Era mama mea când era fetiță.
Avea ochii mei... albaștri-gri cu pete.
Și uite-o pe mama când mă învață să înot.
Uită-te cum eram agățată de brațul ei.
N-a fost bine.
Și fotografia asta cu un ponei.
Nu mai știu de ce era acolo, sau al cui era, dar...
e aici.
Și uite-l pe tata.
Omul cel mai înspăimântător.
Chiar și adulții erau înspăimântați.
Tot ce m-au învățat e să-mi fie teamă.
Și când am ieșit din asta am întâlnit cel mai grijuliu bărbat.
Și a avut grijă de mine.
M-a eliberat de trecut.
Pas cu pas.
De maniile mele, de neliniștile mele
Până când...
iată .
N-a mai rămas nimic.
Doar adevărul te mai tine sobru, nu?
Am să-ți povestesc de familia mea. Am un frate, Mitch.
După ce s-a săturat de toate, s-a mutat la 1600 mile de aici.
Așa n-ar fi mai trebuit să-mi împrumute bani.
Doamne...
I-am făcut toate prostiile, dar când m-au arestat...
a încetat să mai vorbească cu mine.
Nici măcar n-a mai așteptat procesul.
I-am dezamăgit pe toți.
Cel mai bun lucru, singurul lucru...
care-mi place la mine...
ești tu.
Ce mi-aș fi dorit să nu fii atât de drăguță, Becky Porter.
Știu că-i prostesc...
ești măritată, iar eu eliberat condiționat.
Dar câteodată continui să cred...
că n-aș fi vrut să fii atât de frumoasă.
Vreau să simt cum ești.
Hai că e frumos!
E chiar frumos. Uită-te la Diane.
E cam abstract, scumpo.
Fă-l ceva mai drăguț.
Dylan! În biroul meu!
- Trebuie să plec, scumpo. - Bine.
Ce se întâmplă, Jake?
Nu mai ține.
- Ce anume? - Nu mai ține.
- Nu merge. - Stai, stai!
- Mă concediezi? - Pune-te în locul meu, Dylan.
Ce-ai face? Să-l ții pe fostul deținut ce vorbește de unul singur?
Toată ziua?
Sperii clienții.
Când îți mai găsești un job...
lasă-ți amicul tău imaginar acasă.
De acord.
Trebuie să-ncepi să trăiești în lumea reală, amice.
Trebuie să stai unde ești.
- Înțelegi? - Înțeleg.
Îți voi da o recomandare, dacă te ajută.
Nu voi minți.
Dar voi spune că ești cinstit.
Ce s-a întâmplat amice?
Dragă... sunt prietena ta.
O, bine. Adică, da, știu.
Poți vorbi cu mine, ar trebui să vorbim.
Habar n-am despre ce vorbești.
N-ai idee?
Sunt cu toții îngrijorați.
Dacă ți se-ntâmplă ceva, mie poți să-mi spui.
Nu am nimic de spus.
- Te vezi cu cineva? - O, Doamne, nu, nu...
Nu aș putea, sunt măritată. N-aș face-o niciodată.
Mă gândeam la un psiholog.
Ai un amant. Dumnezeule!
- Nu ești obligată să spui. - Ba nu...
- Doar dacă vrei. - Diane!
- Pentru că știu să țin un... - Diane, nu e așa.
- N-am un amant! - Și noi n-am mai discutat de asta.
Bietul Phillip. O, nu voiam să zic asta!
- Serios... - Nu trebuie să-mi spui cine e,
Doar că acum se explică totul.
Ce anume?
Știu că nu ești nebună.
Ceilalți, însă, bârfesc. Trebuia să-ți spun.
Toți vorbesc despre mine, de ce?
- Nu au o viață? - Nu vei vorbi.
Nu vei zice nimic.
Nu ești obligată să-mi spui, dar e cineva...
Diane, chiar nu am niciun amant. Jur!
Bine, sunt doar nebună.
Fantastic!
Probabil e cea mai bună partidă de biliard.
- Bună, Dylan. - Bună, regina rodeoului!
Ai venit să mă vezi intrând în istoria biliardului?
- Ai băut ceva, nu? - Știi care-i singura mea remușcare?
Că mi-am abandonat ucenicia ca avocat ca să mă fac cameristă.
- Pot lua puțin? - Sigur.
Ia-ți o bere.
Cine găsește mingea.
Wayne mi-a zis că Jake te-a concediat.
- Îmi pare rău. - Hei, Donna.
Unde naiba te-ai ascuns, Castravetel?
Slavă cerului c-ați venit.
E vremea să facem infracțiuni?
Da, amice, te așteptam.
- Minge. - Te-ai prostit destul,
- te bagi sau nu? - la naiba, da, s-o facem
- S-o facem. - Bine, iaca adresa.
Trebuie să te duci acolo să verifici locul.
Vom merge pe joi seara.
Acum s-o facem!
Adică, ce mai aștept? Doar asta fac.
Sunt un criminal, un tip încăpățânat.
Ca tine. Pe cine iau la mișto?
Cred c-ai suferit destul, Dyl.
Poate ai vrea să te duci acasă și să dormi puțin.
Nu, vreau niște acțiune!
Curaj, să mergem!
Tu mi-ai putea fi mamă.
Da, trebuie să am o mamă.
Dar am o mică problemă.
Jim are nevoie de o bâtă că se va enerva rău cu mine.
și nu mă pot prosti cu bâta lui Jim.
Și dl Cricket mă albește, de fapt, "dr Cricket".
Și cum va reacționa când va afla că sunt așa cum se spune despre mine...
- Ce va face atunci, Bo? - Auzi voci în capul tău?
- Asta spui? - Nu mă crezi? Donna?
- Așa e. - Știi, am o confuzie totală, amice.
Mai bine ți-ai găsi pe cineva mai stabil să-ți fie de bărbat.
Poate că eu nu-s de nasul tău.
Furtul e o afacere urâtă.
- Trebuie să-ți închid gura. - Știi ceva?
M-am săturat să-mi spună lumea ce să fac.
Înapoi, Dylan, înapoi!
Iară voi doi afară!
Bine, Wayne, lasă pușca. Bine, Wayne.
- Amice, am un cucui mare cât Nebraska. - De acord, gura, Lyle. Bine.
- E-n regulă! - Sângerezi, amice?
Gura, Lyle!
Nu mă interesează de când ne cunoaștem.
Ai făcut un mare tămbălău.
Bo, uită-te la părul meu. Sângerez?
Bo?
Diane!
Bună, abia am aflat că ești aici.
Cui datorez această plăcere?
Ce este?
Recunoști locul?
Credeam că doar l-am visat.
Nu m-am mai întors.
Eram speriată.
Mereu am crezut... că e ceva aici.
Ceva...
mai mare...
prea real.
Crezi că aici am început să înnebunesc?
Sau trebuie să mă duc și mai în urmă?
Haide, nu se nebună, Becky.
Am fost.
După ce am terminat colegiul.
Înainte de logodnă cu Phillip.
Am căzut puțin psihic.
Nu reușeam să înfrunt lumea reală...
mi-am petrecut puțin timp într-o clinică.
De reabilitare.
- Nu știam. - Da, te-ai pierdut în perioada aia.
Probabil pentru că am pierdut și eu o mare parte.
Nu mai simțeam nimic.
Am stat în pat trei luni...
căutând puterea să plâng.
Phillip a stat mereu cu mine. Îmi citea...
Stătea cu mine...
ajutându-mă să trec peste toate.
Probabil a reușit.
Sigur n-a fost meritul meu.
- Sunt foarte slabă. - Becky, cum de spui asta?
Și ceea ce-ai făcut pentru mine?
Ți-am făcut viața mai simplă?
Da.
Știi, nu-ți pot citi gândurile, Dylan, dar știu că minți.
- Becky, nu face asta. - Nu pot trăi așa.
Dylan...
Phillip e soțul meu.
Știu că nu-ți place,
dar am nevoie să stau cu el.
- Trebuie să-l regăsesc. - Trebuie să faci ce ți se pune, nu?
- Nu-i corect. - Corect?
Pentru prima dată în viața reușesc să văd ceva...
ceva real, și-acum tu spui că trebuie să renunț...
Cum poți spune că-i corect?
Nu pot fi cu tine și nu...
Nu mai pot juca jocul ăsta!
Nu-i un joc. N-o faci ca să treacă timpul.
Ce-ar trebui să fac?
Vei fi bine.
Doamne, Dylan...
ai atât de multe.
Tu...
m-ai copleșit.
Știi...
nu voi uita niciodată...
- Nu putem... - Nu.
De ce-ar trebui să mi te scot din cap?
Pentru că mă iubești.
Dă-mi un whisky, te rog.
Faptul e că, atunci când vii aici, faci câte o prostie.
Pentru asta sunteți aici?
Acum două zile erai la dans aici, tangoul tău de arte marțiale cu amicii tăi.
Ei au venit, iar eu am plecat.
- Nu eram împreună. - Dylan, nu așa merg lucrurile.
Te-au concediat, ieși cu condamnații.
- Și acum Lyle vrea să te tăbăcească. - Giddons, ar putea...
Nu!
Nu... Nu!
- Lăsați-mă, vă rog! - Ce ai?
Vă rog!
Dylan! Dylan!
- Ce naiba ai? - Ticăloșii!
Vorbești de Bo s Lyle?
Acum văd o celulă.
Spune-mi ce-i cu tipii ăștia.
N-ar trebui să faci nimic. Mă ocup eu.
Nu, adică mă uit chiar acum Sunt acolo!
Ce anume?
Aici mă bagă, pentru că de aici mă observă.
Stai așa, dai cumva vina pe lume pentru probleme tale, nu?
Nu, aici e, unde mă opresc.
N-am terminat.
Vreau să fii mai bine.
Să încetezi...
să te mai îngrijorezi pentru toate.
Va fi totul bine.
Trebuie doar să stai...
o vreme singură, fără să fii distrasă.
Până când nu vei fi iarăsi tu.
Rebecca... Te iubesc.
O, rahat.
Acum avem amândoi câte un cucui în cap.
E joi, trebuie să mergem la muncă, Dyl!
- Trebuie să mă duc undeva. - Da, știm unde.
Știi, i-am spus lui Bo că ar trebui să te luăm la șuturi
și să te lăsăm aici până terminăm. Dar are reguli.
Două ore și vei avea o viață minunată, Dyl.
Nu, trebuie să mă duc undeva. Te implor.
Iar eu îți spun că nu.
Ne vom face griji mai târziu. Nimeni nu va ști că e aici.
Pariez că-și va reveni în două luni.
Probabil.
Ați văzut cine conducea mașina?
Plecați.
- Bună ziua, doamnelor și dlor... - Becca.
Becca!
Mă auzi?
Hai, răspunde-mi, Rebecca!
Dylan?
Doamne, Rebecca, ce se-ntâmplă?
Phillip m-a adus aici.
Cred că e convins că am un amant.
Și te închide? Poate asta?
Nu știu.
Mi-e frică de el.
Nu știu ce va face.
Parcă ai fi drogată. Ce-ți dau?
Phillip mi-a dat niște pastile.
Le-am luat.
Mi-a spus să le iau și le-am luat.
Știi unde te afli?
Da...
Cred că e...
clinica Hop Howard.
E o clinică psihiatrică.
Soțul tău ar trebui să fie locatar obișnuit.
- Ești în avion? - Vin după tine.
Trebuie să-mi arăți camera.
Privește în jur că trebuie să văd totul.
Dar puteți face ceva...
Înțeleg, dle, dar nu vă pot închiria o mașină
fără un permis auto valabil.
Doar că nu-l am cu mine.
- Și am un interviu important pentru muncă. - Iar eu sper să-l aveți.
V-aș putea chema un taxi.
Să vină un amic cu permisul în timp ce eu...
Vă mulțumesc.
- Unde ești? - Tot la aeroport.
Ce faci?
Închiriez o mașină.
Hei, tu, stai!
Acum întoarce-o la stânga.
Încetișor.
Bun, acum caută spațiul gol.
Dylan, nu reușesc. Parc-aș avea patru ani.
Ba poți, calmează-te.
Până la urmă și Fort Knox e doar o încuietoare.
Trebuie să întorci aici.
Unde ai învățat să faci astea?
La scoală, mai ales.
Iar eu credeam că fumai iarbă prin băi.
Pariez că tu ai făcut dans.
Sau degustare de ceai... ceva de genul ăsta.
- Sfinte Sisoe! - Ce tare-i!
Mie mi-a trebuit o săptămână să-nvăț!
- Ești o infractoare înnăscută. - Pariez c-o spui la toate.
- Sunt pe-aproape? - Cred că da.
Trebuie să ajungi în oraș .
E chiar lângă cale ferată, e imposibil să n-o vezi.
Bine, o voi găsi. Încerc să mă grăbesc.
E cineva în hol?
Stai.
Așteaptă să plece.
Da.
- Nervoasă? - Afirmativ.
Când vei ieși de-acolo...
Ai mai fost în Canada?
De ce, la ce te gândești?
Mă gândeam că ți-ar plăcea ideea unei povești de iubire într-un oraș exotic.
Mergi ca și cum n-ai avea nimic de ascuns.
Știi cumva pe unde sunt?
Nu, întoarce-te pe strada principală.
Nu-i o idee bună.
Rahat!
Oprește motorul și ridică mâinile!
Cum e azi?
Ca naiba.
Oprește mașina!
Doamne!
- Dylan, nu pot vorbi cu el! - Becky, calmează-te, poți.
Bine, bine.
Vei trece pe lângă el și va fi totul bine.
Rebecca? Ce faci?
- Ți-am spus că nu pot vorbi cu el. - Fugi, Becky, fugi!
- Chemați securitatea. - Rebecca!
Nu-i.
Pădurea. Pădurea, fugi!
- Auzi trenul? - Da!
După el!
- Sunt aici - Unde?
Unde?
- Unde? - Sunt aici.
E un vagon deschis, îl vezi?
- Unde? - Vagonul roșu, da!
Vezi vagonul roșu?
- Da! - Bine, hai!
Va fi atât de ciudat...
Traducerea și adaptarea: aicisunt